– interjú Mike Menders-szel, a Hangulatkeringő c. regény szerzőjével.
![](https://blog.polcrafel.hu/wp-content/uploads/2024/06/20240504_121832-cropped-1024x1024.jpg)
Domokos Dominika: – Mióta foglalkozol írással?
Mike Menders: – Körülbelül tizenhárom éves korom óta írok mindenféle formátumban, azaz novellákat, verseket, regényeket. Komolyabban 2017 óta foglalkozom az írással, illetve egyes kiadási folyamatokkal (tördelés, borító készítés).
D. Dominika: – Mely könyvvel mész ki a Könyvhétre?
Mike Menders: – Idén a Hangulatkeringő c. könyvemet mutatom be a Könyvhéten, mely három regényem (Házinyuszi, Hercegnő és Házasság) dísz-, és összkiadása kisebb módosításokkal, illusztrációkkal. Természetesen a korábbi könyveim is kaphatóak lesznek, mint a Macsóbőrben vagy a folytatása, a Macsókarácsony.
![](https://blog.polcrafel.hu/wp-content/uploads/2024/06/Hangulatkeringo-book1-noshadow-603x1024.png)
D. Dominika: – Mi a történeted üzenete/tanulsága?
Mike Menders: – A Hangulatkeringő egy erotikus-romantikus trilógia, mely elsősorban szórakoztató, ám mégis több mondanivalót tartalmaz. Az első – amivel az olvasónak is tükröt tartok -, hogy kizárólag egy szemszög vagy egyszerű megérzések alapján ítélkezni, következtetéseket levonni könnyen tévútra vezethet minket. A regény másik mondanivalója a megbocsátásról szól, amikor a haragot vagy a bosszút az érett gondolkodás váltja fel, és megtanuljuk elengedni a régi dolgokat, sérelmeket egy nagyobb ügy érdekében. Az olvasó szembesül a különböző életszakaszok változásaival, életszemléleteivel, de megtapasztalhatja azt is, hogy hiába idősebb az ember, akkor sem változtathat drasztikusan a természetén. Ami még izgalmas lehet a regényben női szemszögből, hogy mi, férfiak néha mennyire másképpen látjuk a világot és őket, mint ahogyan azt képzelik. Miért alázkodhat meg egy férfi, mennyire vetheti alá magát a vágyainak, illetve fordulhat ki önmagából a keserűségek hatására.
D. Dominika: – Melyik karaktered a közkedvelt?
Mike Menders: – Érdekes módon nem a főszereplők – habár Hank és Misty változásai szembetűnők a trilógia folyamán -, hanem az egyik mellékszereplő lett népszerű az olvasóim körében. Giselle érett, tapasztalt viselkedése, bölcsessége, irányítása sokaknak stabilitást, állandóságot adott, aki vigyázza a szereplők sorsát. Nem véletlenül a könyv végén lévő, közel húsz oldalas csattanó is hozzá kötődik. Őt talán Miss Marple karakteréhez is hasonlíthatnám, aki leleplezi az esetet, csak nem annyira idős.
D. Dominika: – Mikor és hol dedikálsz a könyvhéten?
Június 16-án vasárnap, 13 órától várok mindenkit szeretettel a NewLine Kiadó standjánál, a Duna Korzón.
D. Dominika: – Ha jössz a Könyvhét után a vitaestünkre, mely kérdéskör kifejtésére leszel a legkíváncsibb?
Mike Menders: – A kiadás pro és kontra érdekel, mert mindkét oldalon vannak olyan kiadványok, melyek minőségiek, vagy éppen színvonalon aluliak (például külföldi regények fordításainál olvasni több negatív visszajelzést). Tehát szerintem nem a kiadás mikéntje a fontos, hanem annak minősége. Mivel több emberen megy keresztül a könyv útja (korrektor, szerkesztő, tördelő, de még a borító is sokat számíthat az eladásban), ezért valójában sok összetevőből áll a történet. Előfordulhat olyan is, hogy hiába látja ennyi ember, ha nem veszik észre a hibákat vagy elintézik azzal, hogy „nem az ő dolguk”, míg a magánkiadásnál lehetnek olyan előolvasók, béták és bloggerek, akik tökéletesebbre csiszolják a művet, mert „több szem többet lát”.
D. Dominika: – Elöljáróban mit fűznél hozzá?
Mike Menders: – Bár tudom, a beszélgetés témái örök életűek, azaz kortól függetlenül bármikor fel lehet őket tenni, de érdekes megismerni a jelenlegi álláspontokat a többi résztvevő szempontjából. Mert az, hogy ki mitől lesz író, abszolút szubjektív. Hiszen mondhatjuk azt is, hogy valaki már attól írónak számít, ha könyvet ad ki, de a mai digitális világban már egy tizenéves is az lehet a Wattpadon. A népszerűsége pedig a stílustól függ, mennyire ragadja meg az olvasót, viszont ronthatja a helyesírás hiányossága, ami bosszanthatja az embert, megtörve a történet varázsát. Valójában szerintem a mesélőt és az írót az különbözteti meg, hogy míg az előbbi szóban, az utóbbi írásban regéli el a maga történetét, fantáziáját, akár kiadja, akár nem.
/Szerkesztette: Domokos Dominika/